KLIPPEN SPELADES IN AV SOLDATER PÅ SLAGFÄLTET
-Behöver ni hjälp, sir? -Vilket fordon ska jag vara i?
Jag började faktiskt jobba på Abercrombie & Fitch.
Det låter konstigt idag.
Att jag valde militären verkar oväntat-
-men jag gillar äventyr, att testa nya grejer, att vara galen.
Vi var helt nya, vi visste ingenting.
AFGHANISTAN VECKA 12
Många av killarna var jätteunga. Det var den yngsta trupp jag haft.
Mad Dog Base, Mad Dog Base.
Vi var mitt ute i ingenstans, och jag tänkte:
"Vi är i lejonets kula, och jag är som ett lamm."
21, kontakta basen. Jag får inte tag i dem.
Vi var på väg västerut, tror jag.
Vi körde på samma väg som vi körde varje dag.
Jag kollade vägen, som vanligt. Jag satt fram.
Jag kollade efter sprängladdningar.
Det var en helt vanlig dag.
Det var en sprängladdning.
Det luktar jord blandat med blod.
Sen kommer lukten av död.
Kör!
I maj 2010 sätter man in en liten trupp från 101st Airborne-
-i kampen mot talibanerna.
Det ligger i nationens intresse att skicka in 30 000 man till.
Skynda på! Spring!
Korengal-dalen kallas ofta för "dödens dal".
Snabba på! Upp med er! - Jäklar!
SOLDATERNA HAR FILMAT
Vi visste att det skulle bli en runda som man skulle skriva böcker om.
Är det en kamera?
Deras uppdrag är att stoppa vapen och krigare-
-från talibanernas områden i grannlandet Pakistan.
I enheten finns nya rekryter som JJ McCool och Kyle Boucher.
Jag var strulig, som många i armén.
-Veteraner som sergeant Ken Shriver. -Tryck av!
Och en ny sjukvårdare, "Doc" Shreeve.
Jag måste visa att jag är en i gruppen.
DE ÄR OMRINGADE
De sköt på oss från alla håll. Det var ett elddop.
ETT BRÖDRABAND
Man går från att vara pojke till att bli en man.
ETT ÅR VID FRONTEN
Man blir som bröder.
Inget skapar starkare band. De är mina bröder, min familj.
Det är en sprängladdning.
De ledde oss i fällan. De ledde oss fan i fällan.
Kompani C kommer bakom oss!
Först var jag helt förvirrad.
När dammet lade sig-
-såg jag att bilen låg på sidan.
Två döda, en sårad.
Han har skadats i ryggen.
Hur mår du, Kyle?
Jag har svårt att andas och ont i ryggen.
Johnson, Herrera. Ni jobbar för Doc nu.
Jag hade Doc med mig. Doc Shreeve började jobba.
-Hjältarna åker i nästa runda. -Mitt hjärta sjönk.
High, föraren, var helt klart inte med oss längre.
Chisholm satt fast i fordonet och när jag kollade hans puls-
-förstod jag att han var körd.
Petry var allvarligt skadad.
Gör jag fel kan han dö.
Säg till om du behöver nåt, Doc.
Jag gillade Shreeve. Han var också från Nordväst.
Det är sällsynt med folk därifrån i armén.
Han var nyutbildad. Det var hans första runda med.
-Skriv ner 17 på andningen. -17.
Glöm det. Dubbla det.
Bakom oss låg två av våra vänner döda.
Jag försökte undvika att en tredje dog.
DELSTATEN WASHINGTON, NUTID
Att inte få hem nån...
Det gör ont.
Chisholm var gift, High hade familj.
Jag kom inte dit försent eller nåt.
Jag kunde inte göra nåt. Jag vet inte om det gör det värre-
-men det gör riktigt ont.
När det är en kompis är det nåt helt annat.
2-7, uppfattat. Det var en stor jävla explosion.
Vår första prioritet är att stabilisera Kyle-
-och få honom därifrån.
Det går inte. Han har en ryggskada och vi har bara terrängfordon.
Jag flyttar honom inte i ett MATV.
Jag behöver en helikopter.
De pratade om att lägga mig i ett terrängfordon.
Det finns en massa hål i vägen. Min ryggrad hade kunnat förskjutas-
-så långt att den gått av.
Man blir arg.
Alla var arga. Sergeanten var arg, av goda skäl.
SHRIVERS HJÄLMKAMERA
Mad Dog 6. Jag kan inte flytta honom. Det förstör hans ryggrad.
Man upplever många känslor-
-men jag kan bara visa ilska. Ilska är acceptabelt.
Få hit helikoptern.
Han kunde få saker att hända.
Coldsteel vill att vi byter frekvens.
Jag sa nej, de får gå till vår frekvens.
Jävla idioter.
Jag sa till dem: "Få hit helikoptrarna".
Vilket jävla krig. En Blackhawk-helikopter dök upp.
Landa här!
Det är som änglar som hämtar de fallna.
Vi fick honom ombord. Det var skönt.
Då visste jag att det var över för min del.
Mitt krig var över.
KALIFORNIEN, NUTID
Jag önskar verkligen att jag sett nåt. Kablar, eller nåt.
Ibland ligger jag i sängen och tänker: "Såg jag en kabel?"
Det känns som ett misslyckande. "Jag fick killarna dödade."
Är det sant? Troligtvis inte. Men jag känner så ändå.
Jag kommer alltid att känna så, vad folk än säger.
Det kommer alltid att kännas så för mig.
Det var mitt ansvar, och nu är de inte här längre.
SHRIVERS HJÄLMKAMERA
McCool, gå därifrån. Det finns fortfarande kablar där.
Se upp. Backa.
Mad Dog Base, Mad Dog 2-7.
Vi fick rapporter att man fått in samtal-
-på talibanernas radior att de tänkte angripa oss.
Förbered för motangrepp.
En stor grupp tänkte angripa oss för att göra slut på oss.
De plockade upp radiotrafik! "Skärp er, och anfall dem!"
De kanske kommer igen. - Kom nu!
Man ville att nåt skulle hända. Då kan man slå tillbaka.
Skynda på! Spring!
Krypskytt!
-Plötsligt började de skjuta. -Krypskytt!
Det bästa sättet att sörja på...
...är att döda de jävlarna.
Kom igen! Skynda på, för fan!
Uppfattat. Det här är Mad Dog 2-7.
Vi får in radiotrafik. Fienden pratar om att anfalla oss.
Vi var i en utsatt situation.
Om talibanerna har nåt mer än lätta vapen blir det tufft.
Det fanns väldigt mycket som vi inte kunde styra.
Om ni ser nån i majsfältet söder om vägen-
-säg gärna till oss.
Jag visste inte var de skulle angripa ifrån.
Vad fan är det?
Mad Dog 2-7, uppfattat.
Kom an bara. Ge mig nån att skjuta, ge mig nån att skada.
Ta med en man.
Kom an. Vi har tyngre vapen.
Herrera, spana härifrån och hela vägen upp. Uppfattat?
Juarez, spana långt.
Vi spanade mot åsen.
Vi spanade överallt, efter minsta rörelse.
En sak vi visste att vi inte skulle göra var att retirera.
Vi lämnar alla våra hjältar.
2-6 Golf. Säg till basen att bombröjarna är här.
Men de har inte med sig en bärgningsbil.
Men ni kan väl gå runt hela fordonet? Det borde funka.
Gå igenom luckan.
Jag ville att de skulle koppla en kabel mellan MATV:n och bärgaren-
-och lyfta upp den lite.
Då skulle jag kunna få tag i våra hjältar.
Jag ville skicka hem dem.
Vi kan lägga den här framför däcket och sen tippa den.
Vad händer, sir?
Löjtnanten som följde med dem ansåg-
-att ha hade ansvaret för insatsen.
Så var det inte. Jag hade befälet.
Vafan? Jag är gruppbefäl.
Varför hör du med basen? Jag måste väl få fram mina killar?
Vem ska jag skälla på?
Ni är för fan här för att hjälpa oss!
Nu ringer de befälet för att kunna ta ett beslut.
Jag ville bara nå fram till dem.
Jag ville inte att nån skulle ifrågasätta-
-hur jag tänkte göra det.
Jag var ganska förbannad.
Säg till 6 att ringa befälet-
-och säga till honom att jag har befälet här.
Några jävlar killar från Blessing ska inte komma och snacka.
Jag fattar, de vill inte skada mina killar.
Men jag måste nå fram till dem, så vi kan få styr på situationen.
De ska bara dra framåt lite. Då kommer jag åt mina killar.
Det är så viktigt i såna stunder att befälet agerar.
Själv är man helt omskakad.
Uppfattat, bra beslut. - Chefen säger att vi kör.
Chefen säger att vi kör.
Hjälp mig. Håll nere huvudet.
Bra.
Vi lyckades nå fram till Ben och Charlie.
De fick komma hem som hjältar.
Jag tog några minuter för att samla mig.
För att försöka hantera det som nyss hänt.
MENIGE BENJAMEN G. CHISHOLM
Ben var väldigt jordnära.
Man kunde prata med honom om allt.
Charles var lite fånig. Vi gillade det. Han var kul.
-Jag beklagar. -Tack för hjälpen.
De var mina mannar. Jag blev arg. Väldigt arg.
Jag kom inte över det på flera år.
Basen, 2-7.
Skuldkänslorna som överlevare. Det var först nyligen-
-som jag började söka den hjälp jag behöver.
Uppfattat. Jag kör till sidan så ni kan köra om.
Det gör fortfarande ont. Alla drabbades.
VECKA 14, COP MICHIGAN
Alla gick in i sig själva-
-och liksom funderade på vad om hände.
Vi pratade inte med varandra så mycket i början.
Vi var helt chockade. "Vad hände egentligen?"
"För några timmar sen var vi på uppdrag."
Det var som en trasig familj.
Det var några bitar som saknades.
Man kan inte förbereda sig för att förlora en vapenbroder.
Man kan inte träna på det. Man lär sig hantera det.
-Vad är det? "Turquoise Crush"? -Ja.
Det var som om nån pressade livet ur en.
Man blir helt kall.
Inga känslor, ingen smärta, ingen rädsla.
Jag insåg att det bästa sättet att sörja-
-är att jaga de här jävlarna och döda dem.
Två veckor efter dödsfallen får plutonen order om-
-att rensa ut talibanerna från byn Omar.
De är högt uppe. Där nånstans.
Alla uppgifter tydde på-
-att talibanernas högkvarter nu var Omar.
VECKA 14, OMAR
UPPDRAG: ATT DRIVA UT TALIBANERNA
LT, är den helt isolerad? Den verkar vara övergiven.
Vi skulle gå in och rensa ut vapnen-
-som användes mot oss dagligen.
Klart. 2-0-4.
Efter det som hände den 17 augusti var många arga.
Vi ville inte ut på patrull, vi ville in i strid.
Se upp, golvet är skakigt.
Vi tog över en av byggnaderna.
Det fanns ingen på vår sida längre söderut.
Här fanns bara talibaner, och vi skulle döda dem.
Där är vårt mål. Ser du vattentornet?
Talibanerna samlas väster om det.
Väldigt stilla.
Jag var på den undre nivån utanför ett hus.
Vi skulle få se fienden-
-och ett stort antal fiender.
Jag väntade mig flera förluster för plutonen.
Förra gången de var här hittade de granater.
Man var alltid på sin vakt. Jag spanade nerför dalen.
Vad håller de på med? De planerar säkert nåt.
Det finns bara kvinnor i de här husen.
Jag ser inga män alls.
Jag kollade med värmekameran. - Jag ser en man. Han spanar på oss.
Flera vapenföra män spanade på oss, kollade vad vi gjorde.
Han är där nere. Han gick nyss in i huset där.
Nu blir det intressant.
Han är kvar. Jag tror han spanar på oss.
Det är en på taket, och en till höger.
-Ett antal vuxna män. -Det fanns en krypskytt nånstans.
Det fanns en kille bredvid buskarna, men han försvann.
Var tog han vägen?
Vad fan var det?
-Krypskytt! -Helvete också!
Se upp! - Krypskytt!
Vad fan var det?
Helt plötsligt öppnade de eld.
Nu blev de förbannade.
VECKA 14 PLUTONEN ANGRIPS I OMAR
Vi tog skydd och försökte orientera oss.
De sköt från två eller tre håll, pricksäkert.
-En träffade precis framför er. -Ja.
-Den landade där. -Vad är det som ryker där nere?
TALIBANERNAS POSITIONER
De vet var vi är.
-De gillar inte att bli beskjutna. -Morelan?
Ta fram 240:an.
Skjut mot åsen.
Vi vill att ni skjuter på oss. Skjuter ni på oss dödar vi er.
Jag är troende. Men de försöker döda oss, så vi dödar dem.
-Va? -Nån annan är träffad.
Vi hörde att de ropade.
-Vad har hänt? -Vi har två döda.
Vi har två döda. Nån annan är sårad.
Ner med er. Vi har två förluster.
Inte allihop.
Om nån såras så ropar man på sjukvårdaren, eller på "Doc".
Det ropade de inte.
-Boucher! -De ropade på mig.
Jag var reservsjukvårdare.
När jag hörde mitt namn förstod jag att Shreeve träffats.
-Vad har hänt? -Han träffades i halsen.
När kulorna susade förbi mig var jag inte rädd.
Det är ingen fara.
Men när jag fick hjälpa Doc Shreeve...
Det var väldigt obehagligt.
Han är sårad i halsen och ryggen.
Har ni satt på förband? Var på halsen?
-På den här halsen. -Låt mig titta, Doc.
Lägg honom ner. På magen.
När jag såret frös jag till.
-Prata med mig, Dock. -Jag ska förbinda din hals.
Där finns luftvägar, stora blodådror och ryggraden.
Det finns flera sätt att dö på om man såras i halsen.
92 över 58.
Jag hade fått sjukvårdsutbildning-
-men jag skulle skjuta fiender, inte vara sjukvårdare.
Jag vet inte var saxen tog vägen. - Doc, drar jag av den?
Vi var hans livlina. Han brukar vara vår livlina.
Nu låg min kompis liv i mina händer.
Det finns ingen värre känsla-
-än rädslan för att man inte kan rädda honom.
MASSACHUSETTS, NUTID
Rädslan för att inte kunna hjälpa honom-
-så mycket som jag ville var en insikt.
Jag vill hjälpa folk. Jag vill vara den man tittar mot-
-när man är i fara, eller när man är skadad.
Det uppdraget gav mig en riktning i livet.
Det är ingen fara, du klarar dig.
Jag kollade utgångspunkten-
-och satte ett förband på bröstet.
Det stoppar blödningen och förhindrar att luften kommer ut på ryggsidan-
-om lungan är punkterad.
Tio milligram morfin.
Jag kände blodet från nacken...
Det var varmt. Jag hade jord i munnen.
Jag hade svårt att andas.
Det var som om en varm kniv skurit genom kroppen.
Tryck på såret. - Jag har dig, kompis.
Han var rädd, med all rätt.
Du har förband på ryggen. Kan du andas?
Jag kände hur trycket byggdes upp i kroppspulsådern.
Jag visste vad som höll på att hända.
Min lunga höll på att kollapsa.
Ska jag kapa resten? Är det obekvämt?
Om det hände var det bara en tidsfråga innan jag slutade andas.
Den andra killen var sårad i handen.
-Shreeves sårades i halsen. -Jag behöver hjälp.
Jag sa till sergeanten: "Vi måste dra".
Han är sårad i halsen. Han måste evakueras.
Jag var signalisten.
Jag fick be om en sjukevakuering.
Vi behövde få dit en helikopter. De behöver en massa svar.
De skjuter på oss.
De undrar: "Är landningszonen säker?" Det var den inte.
Vi var mitt i en eldstrid.
En sjukvårdshelikopter landar inte där.
Hur är det? Kan du andas? - Hans liv ligger i mina händer.
Trycker det på bröstet? Bara lite? Längst ner?
Varje andetag var påfrestande för min lunga.
Man har inte tiden på sin sida. Jag var väldigt rädd.
Var är understödet? Vi måste få understöd.
Jag fick samordna för ett luftangrepp.
Det är svårt att koordinera och det är ganska stressigt.
Behöver du mer morfin? Vi har mer.
Doc Shreeve hade väldigt ont.
Jag frågade honom om han ville ha den sista morfinampullen.
Han svarade: "Nej, ha kvar den".
"Nån annan kanske blir träffad."
Han är bara sån. Så han låg där och led.
-Jag måste lyssna på mina lungor. -Var är stetoskopet?
-Lyssna på dem var femte minut. -Jag kollar dem nu, okej?
Han lyckades hålla sig vaken. Han behandlade sig själv.
Rulla mig på sidan, kolla ryggen.
-Kolla om det blöder. -Okej.
-Det kommer att göra jävligt ont. -Helikoptern är på väg.
Vi fick höra att sjukvårdshelikoptern var på väg.
Omar var inte säkert, men de hade fått eskort.
Det kom attackhelikoptrar med sjukhelikoptern.
-Det dröjer cirka 15 minuter. -Uppfattat.
Vi började flytta på honom.
Landningsplatsen var inte perfekt.
Vi fick bära honom 150 meter-
-och lyfta upp honom på flera terrasser, under beskjutning.
Snygga till honom.
Är ni klara?
-Ska vi få hem honom? -Ner med benen.
-Räcker det? -Nu kör vi.
Landningsplatsen var inte säker. Vi blev beskjutna.
Piloterna fick avgöra om de ville landa.
Hur mår du, Doc? Stanna.
Jag blev alldeles lugn-
-och accepterade mitt öde.
Jag trodde att jag skulle dö.
Ta det lugnt!
Personen vid mitt huvud måste backa.
Ta den här sidan.
Jag blickade uppåt och såg bara den ljusa himlen.
Håll på min sida.
Jag är nere, nu måste vi... - Ta hans huvud.
DELSTATEN WASHINGTON, NUTID
Det där hände mig och det är fortfarande jobbigt.
I gamla krigsfilmer, om nån blir sårad-
-ropar de bara på sjukvårdaren. Jag ville veta om jag klarade det.
Jag försöker acceptera vad som hände och gå vidare.
Inte för att glömma. Inte alls för att glömma.
När jag sårades tyckte jag länge synd om mig själv.
Jag var arg hela tiden. Jag hatade hela världen.
-Upp med huvudet. -96 över 77.
-Vänd benen hitåt. -En del av en är rädd.
Men den rädslan får plutonen att fungera ihop.
-Fortsätt hitåt. -Snabba på.
Ingen tvekade att hjälpa en broder som blivit sårad.
Ta handtaget!
Det är bandet mellan oss. Bandet vi delar.
Vi går upp och håller vakt.
-Lyft! -Upp med huvudet.
Huvudet måste alltid vara högst.
-Klara? En, två, tre! -Förlåt, Doc.
Kom igen, killar!
-Kom igen, dra. -Jag har den.
-Ingen fara. -Doc, du ligger på 95 över 79.
LT, vi har fiender-
-söder om landningsplatsen.
En attackhelikopter rapporterar-
-att det finns en fiende i majsfältet.
Han är nära landningsplatsen, så jag tar 46:an.
-Ner med er. -Ducka!
Han rör sig om han är i livet. Han rullar, han gör nåt.
Han rörde sig inte alls.
Klart!
Det var bara en tidsfråga, men jag ville inte dö på marken.
Om jag skulle dö skulle det vara i helikoptern eller på sjukhuset.
Jag tänkte inte utsätta killarna för det.
De visste precis var vi var, hela tiden.
De ligger alltid ett steg före.
De ligger gärna i bakhåll i majsfältet, 50 meter bort.
Vi gillade det. "Gör du det, jag dödar dig."
Klara.
-Krypskytt! -Helvete också! Se upp!
Krypskytt!
I sydväst!
Ducka. Sprid ut er, för helvete.
100 meter ditåt.
Det kommer från sydväst.
Det är samma precisa eldgivning som innan.
Har du fått bekräftelse?
De skjuter på oss hela tiden, och vi skjuter tillbaka.
Dra åt helvete.
Vi fick lösa det. Annars hade han dött.
Lägg ut röken!
Det här är Mad Dog 2-7. Vi lägger ut röken nu.
Lyft upp honom.
Mad Dog 2-7. Röken är iväg. Repeterar: röken är iväg.
Uppe på den terrassen fanns inget skydd alls.
Det finns en fiende i majsfältet.
Helikoptern är ett lätt mål.
En av sjukvårdarna började skjuta.
Området var inte säkrat.
Lyft upp honom!
I helikoptern slappnade jag av.
Jag kände mig säkrare än på mycket, mycket länge.
Eld upphör!
Oavsett om man är troende, så är de flygande änglar.
DELSTATEN WASHINGTON, NUTID
Jag har förlorat en hel del motorik och styrka i handen.
Att få höra att jag inte längre fick vara sjukvårdare, som jag älskar...
Jag fick ändra alla mål och drömmar jag haft-
-sen ganska långt tillbaka.
Jag trodde aldrig att jag skulle bilda familj.
Sen jag fått en dotter har jag nåt att se fram emot.
Jag har en framtid. Länge kändes det som om jag inte hade en framtid.
Hon har gett mig möjligheten att ta hand om en människa.
Jag kommer aldrig att göra nåt lika meningsfullt.
Att Doc Shreeve sårades blev en vändpunkt i mitt liv.
När någon skadas i framtiden-
-kände jag att jag ville kunna hjälpa till.
Efter armén läste jag till ambulanssjukvårdare-
-och sen blev jag brandman.
Det viktigaste är att hjälpa folk i nöd.
TILL MINNE AV MENIGE BENJAMEN G CHISHOLM-
-OCH MENIGE CHARLES M HIGH IV
-Doc, ta väskan. Vi har ett problem. -Fienden var aggressiv.
Negron, är du okej? - Hämta en sjukvårdare!
Vi kände oss som måltavlor.
Folk börjar bli kaxiga och tror att de är osårbara.
De rör sig mot grottan.
-Jag ville bara till nästa grotta. -Så jävla idiotiskt.
Vi var åtta stycken, med ett maskingevär.
McCool borde inte avancera.
Var skjuter de ifrån?
Översättning: Carl-Johan Cederberg www.btistudios.com